Нація
Коли ти стаєш на коліна
отут біля мене поруч
і збираєш в траві суниці,
я знаю,
що ти земна.
Коли ти стаєш на обрії
і береш у долоні сонце,
я знаю,
що ти небесна.
А коли ти стаєш ген там серед поля
по пояс у синіх травах,
а руками пірнаєш у небо,
пропахла зорями і ромашками,
пропахла ромашками й зорями, -
от тоді я уже не знаю,
яка ти.(Г.Чубай)